Svarade jag på din fråga?
Ja,
du svarade på min fråga.
Men jag ställer också en skitludig fråga,
så du behöver inte oroa dig.
Det är mitt fel.
I förra avsnittet,
när vi pratade med Försvarsmaktens rymdchef Anders Sunderman,
så sa vi ju att vi snart skulle återkomma till det här med rymd och försvar.
Men inte visste ni då att det skulle bli såhär snart?
Verkligen inte.
Men...
Det kändes liksom som att vi bara skrapade lite på ytan i det samtalet.
För vi pratade ju mycket om att försvarsmakten vill bygga en egen förmåga i rymden.
Men inte lika mycket om hur man faktiskt gör det.
Och vad som krävs för att det ska vara möjligt.
Nej,
för det är ju tyvärr inte så att vi har en massa svensktillverkade satelliter som ligger och dräller och väntar på att bli köpta.
Och sen är man liksom klar.
Det handlar om utveckling av teknik,
kompetens...
Kompetens,
analyser och ganska mycket långsiktigt arbete.
Jag heter Marcus Pettersson.
Jag heter Susanna Lewenhaupt.
Och du lyssnar på
Har vi åkt till Mars än?
När man pratar om att bygga upp en ny förmåga inom försvaret så handlar det ju inte bara om hårdvara.
Utan minst lika mycket om kunskap.
Ja,
och det är där
FOI kommer in.
Totalförsvarets forskningsinstitut.
De jobbar med forskning,
analyser och teknikutveckling.
Ofta långt innan något faktiskt blir en färdig produkt.
Och de rör sig över hela spektrat.
Från policy och omvärldsanalys till väldigt konkreta tekniska experiment.
Sandra Lindström är chef för rymdsystem och förmågeutveckling på FOI.
Så Sandra,
vad är FOI och vad gör ni inom rymd?
FOI bedriver ju forskning,
tillämpad forskning och teknikutveckling.
Vi genomför också studier och analyser och utredningar och ger expertstöd.
Vi är en uppdragsstyrd myndighet.
vilket är då kanske lite annorlunda mot de flesta myndigheter så att vi har en mindre del anslag,
ungefär bara 20%.
Och det betyder att vi jobbar i projektform där vi då får uppdrag från uppdragsgivare som i huvudsak är
Försvarsmakten eller FNB.
Och FNB är då försvarets materielverk.
Det kan vara allt ifrån tillämpad forskning,
det vill säga vi ska bygga kunskap och bedriva forskning eller utforska områden.
För att lära oss och att bygga upp den kunskap som behövs för att utveckla totalförsvaret men också det militära försvarets nästa generationssystem kan man väl säga.
Men sen så är det ju också så att vi ger expertstöd till inte bara då andra myndigheter utan även till regeringskansliet utifrån den kunskapen som vi besitter idag,
här och nu.
Vi bygger kunskap för att kunna vara ett oberoende kunskapscenter kan man säga.
Vi är en självständig myndighet så vi är en systemmyndighet till
Försvarsmakten och FNB.
Men de är också våra huvuduppdragsgivare.
Det är därför vi får mesta delen av vår finansiering.
Men sen så får vi också anslag från framförallt Försvarsdepartementet och Utrikesdepartementet.
Vi har också uppdrag från andra.
Såklart,
som till exempel myndigheten för civilt försvar,
polisen och andra och även internationella uppdrag.
Okej,
men de flesta är myndigheter?
Ja,
majoriteten är Försvarsmakten,
FNB och sen regeringskansliet.
Vi är ju egentligen den enda aktören i Sverige som jobbar på hela bredden inom rymdområdet.
Så vi jobbar med både militära frågor,
vi jobbar med frågor för civilt försvar,
för civilsäkerhet.
Vi jobbar med underrättelsefrågor och vi jobbar med civila frågeställningar.
Och vi jobbar tillsammans med aktörer inom alla de här sektorerna.
Vilket gör att vi sitter som en nod och ser in i alla de här processerna.
Vilket gör att vi har helhetsbilden kring hur rymdsverige ser ut.
Och det är därför jag alltid brukar lyfta fram att vi verkligen är en strategisk resurs för Sverige inom rymdområdet.
Just för att vi kan se till helheten.
Men om man säger så här,
få i stort då vårt ansvar,
vad är det jag som chef,
vad är det för ansvar jag har då?
Det är ju att bygga upp kunskap och bedriva forskning för att stödja totalförsvaret.
Och då är det ju totalförsvarets behov på lång sikt.
Vi ska försöka vara förutseende kring vilken typ av kunskap som behövs både nu men också på fem till tio års,
till femton års sikt.
Och sen som sagt kunna vara ett stöd här och nu också då i.
Olika typer av frågeställningar.
Så då undrar jag så här,
vad gör du och vad gör ni inom rymdområdet?
Vi jobbar väldigt brett inom rymdområdet,
från policy till tekniknivå.
Så vi jobbar alltifrån med att bedriva omvärldsbevakning och omvärldsanalys och följa vad omvärlden gör inom rymdområdet.
Framförallt omvärldsbäring på försvar och säkerhet.
Så vad olika aktörer gör,
hur de stora rymdaktörerna,
hur de använder sig av...
rymdteknik för att förstärka både sin maktposition men också sin krigföringsförmåga.
Och sen så följer vi också såklart teknikutvecklingen och vad som händer där,
hur ser trenderna ut och vad får det här för konsekvenser eller vad kan det här ge för möjligheter också för svenskt totalförsvar och för svenska försvaret.
Och så vi tittar ju både på möjligheterna men också hotbilden.
Som det här då också molar upp mot både
Sverige, alltså Sveriges säkerhet,
men också mot
Försvarsmakten. Sen har vi också den tekniska delen som stöttar det här med det som vi kallar för rymdlägesbild.
Det handlar egentligen om att man ska hålla reda på vad som finns i rymden.
Det vill säga satelliter,
rymdskrot,
rymdväder,
rymdmiljön i stort.
Och bara ha kunskap kring förutsättningarna för att kunna bedriva rymdverksamhet helt enkelt.
Och där gör vi ju allt ifrån experiment,
inmätningar,
räkna på banor och prognoser på banor.
Och titta på sådana saker som hur satelliter beter sig i bana.
Om det är olika beteenden som kan uppfattas som hotfullt.
Eller att man beter sig märkligt helt enkelt.
Och sen utöver det så har vi också främst den verksamheten som jag ansvarar för,
som då är rymdsystem och förmågoutveckling.
Där tittar vi mer på satellitplattformar och själva förmågorna som man kan få via satelliter.
Så det vi gör där är att vi bygger kunskap och då bedriver forskning och teknikutveckling inom hela utvecklingskedjan av en satellit.
Så från tidiga koncept.
till att vara med i kravställning och design av experiment till utveckling av drift.
Sen har vi också precis nyligen startat upp en verksamhet på Grinsjön.
De nu känner till Grinsjön,
men Grinsjön ligger lite avsides,
lite ute i skogen.
Och det är för att de har väldigt mycket verksamhet där man springer saker.
Det är ju klart att de också bedriver säkerhetsskyddsklassad.
verksamhet så.
Men det är ju framförallt faktiskt för att de springer.
Det är lite svårt att ha den typen av verksamhet i nära stad.
Vad är det de spränger för något?
De bygger inte raketer som de spränger?
Det jag skulle berätta var att de håller på att nu då starta upp en forskningsverksamhet kring just bärraketer och framdrivning.
Okej.
För det jag har funderat på nu när du sitter och pratar är när ni betriver forskning,
om de här sakerna du pratar om ni forskar om satelliter och sådär.
Är det forskning att ni sitter med näsan i böcker eller ni sitter på datorer och kollar på saker?
Eller som i det här fallet att ni faktiskt gör konkreta saker på raketer och så.
Berätta mer om det.
Hur forskningen går till.
Jag skulle säga att det är en blandning såklart.
Jag tänker att en forskningsorganisation ska kunna bedriva både experiment men också kunna göra simuleringar,
modelleringar och sen beräkningar.
kunna analysera resultat.
Det är det som forskning handlar om.
Så jag skulle säga att vi gör hela den här bredden.
Sen så kanske vi gör det mer eller mindre djupt inom vissa områden.
Och vi skulle behöva göra mer.
Kan du ge något mer exempel på något riktigt konkret som ni gör?
Under förra året så byggde vi upp ett teleskop på ett litet rymdobservatorium som vi har ställt ute på Gringsjön.
Och
Och det använder vi för att göra experiment och göra försök där vi tittar på satelliter som åker förbi.
Och hela poängen är att utvärdera hur ett lågkostnadshelioskop kan användas för att karaktärisera satelliter.
Och vad jag menar med det är att vi är intresserade av att ta reda på...
inte bara var en satellit är utan hur ser en satellit ut?
Vad består den av?
Vad har den för antenner?
Vad har den för material?
För det här kan ju säga någonting om vad den faktiskt har för kapacitet och vilken förmåga den här satelliten ger till exempel en motståndare.
Så det här är en del i den uppbyggda,
den experimentella delen som vi jobbar med.
Och det här lilla teleskopet har gett oss möjligheten att göra en första utvärdering.
Vilket har gjort att nu kommer vi försöka satsa på att bygga upp ett mer avancerat teleskop för de här frågorna.
Shit vad coolt
Alltså det är liksom ett optiskt teleskop där ni direkt tittar på satelliter som Ausha förbi skitsnabbt.
Det är ju jättehäftigt.
Det är liksom inte hög upplösning så det är inte så att vi ser detaljer men man kan...
Man kan utläsa saker på olika sätt om man är duktig forskare.
Ja,
men det här nya teleskopet ni bygger kommer att kunna läsa registreringsnummer och sånt?
Inte riktigt,
men det kommer att vara tillräckligt för att kunna göra bra forskning.
Ni bedriver forskning på utveckling av satelliter.
Hur gör ni det och varför gör ni det?
Du har ju säkert hört talas om att Försvarsmakten precis har gjort en upphandling där man har köpt in ett antal satelliter.
Och det här är ju ett jättestort steg för Försvarsmakten och det är ju jättekul och det händer saker.
Och de går ju faktiskt nu in i att bli en rymdaktör.
Någon som faktiskt har egna satelliter.
Och har en operativ verksamhet kring det.
Så det vi ofta gör i samarbete med både Försvarsmakten och FNV är att vid den här typen av upphandling så hjälper vi till med den expertis och den kunskap som vi har.
Och stöttar då vid till exempel granskning av krav och så vidare och granskar det som industrin kommer med lösningar på så att säga.
Men det som är...
viktigt för oss,
det är ju att också bygga kunskap för att vi ska kunna vara med och utveckla nästa generations system,
eller nästa generations förmågor.
Så därför är det ju viktigt att vi bygger upp den här kunskapen,
och det är också viktigt att man bygger upp den här kunskapen inom försvarsmyndigheterna.
Så är det jätteviktigt att man har egen kunskap för att kunna vara det här oberoende expertstadiet.
Ni bygger kunskap,
ni bygger inte satelliter i sig.
I dagsläget så bygger vi inte satelliter.
Och det är inte nödvändigt så att vi ska göra det.
Däremot så är mitt mål,
och jag tycker att det är ganska rimligt att en respektabel försvarsforskningsorganisation även har experimentella delar i sin forskning.
Så det räcker inte bara med att vi sitter på den kunskapen.
som vi har här och nu utan vi måste ju också testa och utforska olika saker.
Så jag ser framför mig att vi kommer att behöva ha till exempel forskningssatelliter.
Men det behöver inte nödvändigtvis vara så att vi kommer att utveckla själva plattformen utan det kan vara så att vi utvecklar olika tekniker,
det kan vara olika delsystem och som jag var inne på tidigare så kanske vi ska lägga fokuset på det som kanske andra inte gör.
Och framförallt det som en kollega till mig brukar säga att vi ska göra det som är svårt och hemligt.
Så att oftast är det ju så att det som FOI gör det är svårt och komplext,
svåra och komplexa frågeställningar.
Eller så är det liksom det som man i dagligt tag kallar för hemligt då.
Så det är så känsligt att man inte vill att det ska vara utanför försvarsmyndigheterna.
Och i allra bästa fall så gör vi både och.
Att vi kombinerar det här så att vi gör både svåra och hemliga saker.
Och då kan det ju vara så att vi kanske mer tittar på sådana saker som hur skyddar vi en plattform?
Så det är liksom den typen av frågeställningar som kommer vara vårat fokus.
Hur kan vi utveckla störskydd?
Hur kan vi se till att plattformen blir mer robust?
Hur kan vi se till att de här satellittjänsterna blir mer robusta?
Så det är den typen av frågor som vi kommer att fokusera på.
Ni forskar på satelliter,
eller framtida satellitförmåga.
Men hur gör ni det som en egen liten enhet,
eller hur ser samarbetet ut inom Sverige?
Som jag sa så har vi ganska bred verksamhet inom rymdområdet.
Och vissa delar har vi hållit på med under väldigt lång tid.
Till exempel den kvalitativa analysen.
Och även det som vi kallar för SSA,
eller rymdläggsbild,
det har vi hållit på med under över 20 år nu.
Men det har varit en väldigt,
om man nu ska vara uppriktig så,
så har det varit en verksamhet som har varit väldigt bligsam.
Och vi var bara en handfull personer för bara kanske 5-6 år sedan.
Så det är inte så att vi har haft möjligheten.
Att komma så långt som jag tycker att vi kanske borde ha gjort.
Så det vi gör just nu inom just satellitområdet är ju verkligen att bygga upp den här förmågan och påbörja forskning.
På så sätt kan man ju säga att just den verksamheten kopplad till själva satellitplattformen och förmågorna är en ung verksamhet på fo i.
Sen har vi ju medarbetare hos oss som har...
mångårig erfarenhet av att jobba i rymdindustri och så vidare.
Men så att just det vi gör just nu är ju att bygga den här forskningen kring både plattform och förmågor.
Och därför har vi kanske inte kommit så långt vad gäller samarbetet med industri och akademi.
Men det är ju någonting som jag ser som väldigt viktigt och det är ju någonting som vi sannolikt kommer att bli bättre på framöver.
För att som jag sa...
Jag har som mål att vi måste som en forskningsorganisation ha experimentell verksamhet.
Och då ser jag framför mig att vi måste ha forskningssatelliter där vi kan testa och prova olika tekniker och olika saker.
Och det här vill vi ju göra såklart tillsammans med industrin och akademin.
Vi ska ju nyttja den kunskap som finns.
Så jag tycker det är otroligt viktigt att vi får in den innovationen som pågår.
Absolut.
Men sen så måste vi alltid ha med oss den här säkerhetsskyddsspekten och tänka på vad kan vi göra tillsammans med industri,
vad kan vi göra tillsammans med akademi.
För det är inte alltid så att det är lämpligt.
Utan vissa saker måste vi kanske bara hålla inom försvarsmyndigheterna.
Det här är en så otroligt viktig kunskap att hålla för oss själva.
Precis,
för allt är inte bara svårt utan vissa saker är också hemliga.
Ja,
exakt.
Och ibland både och.
Nu senaste åren så växer ni för att det är större efterfrågan.
Vad är efterfrågan?
Varför måste ni växa?
Men framförallt så är det ju...
nu ett mycket starkare politiskt stöd för rymdfrågor.
Och framförallt då rymdfrågor inom försvar,
försvar och säkerhet.
För totalförsvaret i och med den strategin då som man släppte försvars- och säkerhetsstrategin för rymdområdet.
Och jag skulle väl vilja säga att
Sverige har ju varit sen.
Sen på bollen här.
Sen på vilket sätt och med vad?
Med att satsa på rymdområdet inom...
inom just försvars- och säkerhetsområdet.
Och jag tror att i försvarsmakten så har man ju såklart alltid använt sig av satellittjänster.
Det är inte så att de helt plötsligt började använda satellittjänster nu.
De har ju använt satellitbilder och satellitkommunikation sedan 30 år tillbaka.
Inga konstigheter.
Men det är ju nu som man har tagit det här steget till att faktiskt ha egna system.
Och det är ju ett stort skifte.
Och det tror jag också beror på det politiska stödet man har nu på ett helt annat sätt än vad man hade för bara inte allt för länge sedan.
Och jag tänker så här,
eftersom FOIs roll är att vara ett kunskapscenter och att bedriva forskning som ska vara i framkant.
Då måste ju vi också göra det inom det här området som är ett så viktigt område.
Du säger att ni får uppdrag från både
Försvarsmakten, FNV och Regeringskansliet.
Vad kan det vara för något som kommer direkt från
Regeringskansliet? Då får vi anslag till FOI och det får vi inom väldigt många olika områden.
Det kan man gå in och läsa i vårt regleringsbrev vad vi ska arbeta med inom ramen för de här anslagen.
Framförallt inom rymdområdet så har vi två konkreta...
Också expertstödsuppdrag och då har vi ett där vi stöttar försvarsdepartementet direkt och det kan vara i alla möjliga olika frågeställningar kring försvars- och säkerhetspolitik inom rymdområdet.
Det kan vara kopplat till EUs politik,
det kan vara kopplat till den här försvars- och säkerhetsstrategin.
Jag sitter också med i till exempel då regeringen har utsatt en arbetsgrupp.
för att jobba med att implementera försvars- och säkerhetsstrategin inom rumnområdet.
Så där sitter jag med som representant för FOI till exempel.
Och så är det ett gäng olika myndigheter som är med i den här gruppen.
Och vi träffas regelbundet och diskuterar olika frågeställningar.
Sen har vi också ett expertstöd mot utrikesdepartementet inom rumnområdet.
Och där är det framförallt inom enheten som jobbar med nedrustning och icke-spridning.
Så det vi hjälper dem med är att sitta med i olika sammanhang inom EU.
Där man sitter och diskuterar sådana saker som rustningskontroll och så vidare.
Alltså den typen av frågeställningar.
Sen är det också så att vi får anslag som kanske är lite mer friare.
Där det är lite upp till FOI att faktiskt bestämma vad vi ska göra.
Vi kan kalla det för möjligheten att bedriva fri forskning.
Och det ger ju fantastiska möjligheter.
För då har vi ju möjligheter att utforska saker som inte alltid är så styrt.
Någon annan behöver inte komma på vad ni ska göra?
Nej,
men jag tänker så här.
FOI är ju en kunskapsorganisation.
Vi har enorm kompetens och vi har jättemycket idéer och förslag på saker och ting som vi borde göra.
Kunskap som vi borde bygga eller utforska eller forskning som vi borde bedriva.
Som vi tror skulle vara jättebra för...
Totalförsvaret för Sverige,
för svensk försvar eller svensk säkerhet.
Och det behöver ju inte alltid nödvändigtvis vara så att försvarsmakten som ger oss forskningsanslag,
de har ju sina prioriteringar.
Medan vi kanske ser det mycket bredare och mycket vidare.
Och ser att om vi hade möjlighet att titta på den här frågan så skulle ju det också ge nytta.
Både för försvarsmakten men också för det civila försvaret till exempel.
Och då har vi möjligheten att utveckla den typen av frågeställningar via de här anslagen.
Vi har ju pratat väldigt mycket om försvar,
såklart,
eftersom det är det ni jobbar med.
Men vi har pratat väldigt mycket om försvaret och försvarsmakten och FNV.
Men sen har vi ju de civila sidan också som myndigheten för civilt försvar.
Hur,
och fler gissar jag som ni arbetar med,
hur arbetar ni med dem?
Ja,
men vi samverkar ju jättemycket med myndigheten för civilt försvar.
De har ju också nu på senare år byggt upp en...
en enhet kring just rymdsäkerhet och specialiserat sig på det.
Och de har ju också fått ansvaret för rymdfrågorna inom civilt försvar.
Vilket är jättebra,
därför att det är också någonting som jag har sett som har varit ett eftersatt område i Sverige.
Och vi har både dialog och samverkan inom rymdområdet,
men vi har också direkta uppdrag från myndigheter för civilt försvar.
Vi har haft det kopplat till till exempel satellitnavigering och sen så har vi också haft uppdrag inom rymdväder och rymdlägesbild.
Och jag tror att vi kommer att utveckla vårt samarbete framöver.
Det satsas på olika ställen,
ni samarbetar och hjälper olika myndigheter.
Men var tycker du att man borde satsa mer inom rymd?
Var ligger vi efter?
Det som Sverige har varit väldigt duktiga på tillbaka i tiden,
det är ju framförallt civilakademisk forskning och att bygga rymdindustri.
Men om jag nu ska vara uppriktig här så har man ju också under
2000-tal så har man ju sålt ut svensk rymdindustri.
Så det är inte så att man har satsat på nationell nivå inom rymdonrådet utan jag skulle säga tvärtom.
Och det här har ju såklart fått konsekvenser.
Men sen så tror jag också att vi har väl kanske inte riktigt en struktur för att bedriva forskning och teknikutveckling för samhällets
säkerhet inom rymden och framförallt kopplat mot det civila försvaret och civilsäkerhet.
Jag skulle vilja se mer forskning och teknikutveckling som är direkt där man bygger upp.
som kan stötta då beredskapsmyndigheter med olika typer av tjänster eller säkerhet.
Det kan ju vara att stötta polisen eller alltså den typen av myndigheter.
Så jag tror att myndigheter i Sverige generellt behöver hjälp med att bli bättre användare av rymdtjänster.
Det behövs mer forskning och teknikutveckling kring den här typen av frågor.
Ja,
det behövs verkligen.
Både mer utveckling och stöttning för myndigheter.
Precis,
och det är därför vi är här.
För det Sandra beskriver är ju en uppbyggnad av kunskap,
av förmåga och av ett helt ekosystem.
Och hon nämner ju också något intressant här.
Vi i Sverige faktiskt en gång i tiden hade bolag och kapacitet att bygga satelliter i större utsträckning.
Ja,
och att delar av den förmågan har försvunnit eller sålts ut över tid.
Samtidigt som vi nu försöker bygga upp den igen.
Ja,
och detta hänger ju ihop med någonting större.
För under en lång tid från
90-talet och framåt så minskade ju försvarsanslagen ganska kraftigt i Sverige.
Fokus låg helt enkelt någon annanstans.
Precis.
Då monterades delar av försvaret ner och nu när man ska bygga upp det igen så räcker det inte med det vi hade.
Utan man ska också bygga upp en ny förmåga i rymden.
Ja,
men samtidigt så kan vi faktiskt bygga satelliter i Sverige.
Och vi har gjort det.
Ja,
ett exempel är Odin,
en svenskutvecklad satellit som skickades upp redan 2001.
Christer Schollander är ansvarig för forskningsraketer och ballonger på SSC Space och jobbade med Odin från starten.
Så Christer,
vad är Odin?
Odin är en fantastisk vetenskaplig satellit,
utvecklad i Sverige och uppskjuten
2001. Den var för mig början av min karriär.
I början var syftet att få upp en satellit som kunde mäta ner i atmosfären och mäta både kemiska och fysikaliska egenskaper i atmosfären.
Men den hade även instrument med sig ombord för att titta ut i rymden.
och göra astronomi.
Okej,
men då vet vi,
då har vi fått en liten grund.
Men vi börjar med dig då,
för det är 2001.
Hur började din resa med Odin?
Lite som jag sa så var det så min karriär började.
Min första dag på jobbet 1998,
då fick jag en uppgift som handlade om Odin.
Och sen fastnade jag i Odin och var på den tiden ung,
ingenjör.
Och jobbade huvudsakligen med hårdvara och elektronik.
Så egentligen alla system på Odin har jag varit med och både tillverkat,
satt ihop,
testat underhålligt under den tiden som vi jobbade med att göra Odin färdig för uppskjutning.
Och du får beskriva lite mer.
Så vad är det för arbete nu?
För vad är du då?
Vi är ju på SCC nu.
Var detta på SEC och vad var eran uppgift?
Var var SEC så är det detta och vilka mer var med?
Det var ju SEC Space som vi hette nu.
På den tiden så hette vi Rymdbolaget.
Och Odin var ju ett samarbete mellan olika länder.
Vi hade både
Kanada, Frankrike och Finland som var delaktiga i projektet.
Men i princip hela Rymdsverige samlades ju kring
Odin. Även om SEC Space hade huvudkontraktet.
Vår del var huvudsakligen plattformen,
det vill säga systemet som skulle ta hand om instrumenten.
Instrumenten gjorde inte vi,
men vi hade huvudansvaret för hela satelliten även om instrumenten gjordes.
Vi hade instrument som gjordes i Chalmers,
vi hade instrument som gjordes i
Kanada, vi hade instrument som kom ifrån delar av instrument som kom ifrån Finland.
De svenska instrumenten,
det svenska huvudinstrumentet var ju radiometern eller radio.
teleskopet som var ett av de absolut mest avancerade systemen ombord.
Och vad gjorde det instrumentet?
Man kan se på det som en avancerad radioapparat,
en väldigt,
väldigt avancerad radioapparat som fungerar som ett teleskop så du kan rikta den åt det hållet som du vill lyssna med din radio.
Och så skruvar du in vilken kanal du vill lyssna på på radion.
Och det den gör då är att den plockar upp
upp signaler från olika typer av atomer och molekyler som sänder signaler på vissa specifika våglängder.
Och genom att lyssna på dem så kan du detektera vilka atomer eller molekyler som finns även på objekt långt,
långt,
långt ut i rymden.
Till exempel för att ta reda på,
finns det vatten här?
Skulle det kunna finnas liv?
Men man kan även använda det här för att titta ner i atmosfären.
Detetektera precis på samma sätt då sammansättningen av kemin i atmosfären.
Satelliten skickades upp
2001 och hur mycket data så vad har man fått ut av den på den tiden sedan den skickades upp?
Det är nästan ohört av att flyga någonting i 25 år på det viset och samla...
Det är nog enligt data,
samma data hela tiden.
Så en sak som är otroligt fascinerande med just Odin är ju att den då har kartlagt atmosfären och ozonlagret under alla dessa år.
Och inte då bara över,
någonting som påverkar väldigt mycket är ju solens aktivitet.
Och en solcykel är 11 år.
Så på det här sättet så har vi fått flera solcyklers data utav hur ozonlagret utvecklas runt jorden.
Grunduppgifterna var att titta ner i atmosfären och skapa den här bilden av hur sammansättningen är och kanske främst ozonlagret.
Den hade även som uppdrag att titta ut på några specifika objekt i rymden för att titta efter vattenånga.
Så tanken var att den skulle hinna med det här på två år.
På två år hinner man inte så mycket mer än så.
Men den fortsatte?
Men den fortsatte,
år ut och år in.
Och den har ju fungerat otroligt bra under de här åren.
Så då har man då fortsatt att skapa de här dataserierna över tid.
Så att man även då kan se hur den här sammansättningen i atmosfären ser ut.
Beroende på till exempel då hur aktiv solen är.
Som är mycket,
mycket längre cykler än de här två åren.
Så hur funkar det då rent tekniskt?
Du bygger en satellit,
den ska funka i två år.
Och sen bara fortsätter den och fortsätter den att fungera.
Så vad är det som gör att den har fortsatt fungera?
Och hur funkar det för er här på jorden?
Bara oj,
men vi skulle ju varit klara nu.
Men den har bara fortsatt arbetet.
Ja,
jag ser det som ett lyxproblem.
Men till viss del är det ett problem.
Och anledningen skulle jag säga att den har överlevt sig själv på det sättet den har gjort.
Det är ju dels att vi byggde en otroligt,
otroligt...
En robust satellit.
Men också att vi tog så väldigt lång tid på oss att testa den.
Det ger två olika effekter när man testar väldigt mycket.
Den ena är ju såklart att lyfter du på alla stenar så hittar du alla problem.
Har tid att fixa dem och det var otroligt mycket problem som vi faktiskt fixade under tiden som vi testade.
Men det är också så att elektronik och system tenderar att fallera ganska tidigt.
ska gå sönder av designproblematik.
Så får man tillräckligt lång körtid på ett system och kan fixa de saker som dyker upp då är sannolikheten mycket högre att du överlever längre sen när du är i drift.
Men precis som du säger,
det var ju så att efter ungefär två år så hade vi tänkt att missionen skulle vara över.
Nu tog det lite längre tid att komma igång och driftsätta.
detta satelliten när den var ute i rymden.
Så man kom inte igång med mätningarna så tidigt.
Så det var nog tur att vi fick några år till.
Men det är också så att man har beräknat budgeten efter en viss livslängd.
Så att varje år som den överlever så måste man ansöka om nya medel för att kunna drifta den.
För det är inte gratis att ha personal som sköter,
opererar och tar hand om satelliten.
Och dessutom så behöver du ha ett vetenskapligt team bakom.
som fortsätter att jobba med vetenskapen också.
Så det är inte helt självklart att hålla igång en mission
25 år som var tänkt för två år.
Nej,
precis.
De här testerna,
är det någonting som ni på SCC står för?
Och vad är det för tester?
Eller vilka är det som gör dem?
Det är både vi på SCC Space och de som har tillverkat instrumenten och de som har tillverkat subsystem.
Vi alla deltar i testerna.
Men...
Huvuddelen av testerna utfördes då dels här på SSE Space men också i Linköping på det som på den tiden hette
Saab Ericsson Space och sen blev Rövög och nu är
Beyond Gravity.
Så vi jobbade väldigt mycket tillsammans med dem så när vi hade satt ihop satelliten till en komplett satellit då använde vi det renrummet som fanns i Linköping.
Så då var det mycket pendlande fram och tillbaka för mig och mina kollegor här.
Och sen då själva mottagandet och användandet av datan som satelliten tar fram.
Är det också någonting som ni gör här eller vilka är det som använder sig av datan?
Markstationen för
Odin då för att kunna kommunicera med den och ta ner data och även ladda upp data om det är någonting du behöver tala om för om det ger en instruktioner att göra.
Det sker ju uppe på
S-range så det är ju någonting som vi har varit inblandade i under alla de här
25 åren.
Den delen av SAC Space som jag var del av som byggde satelliten är nu
Ausha Sweden.
De har haft ansvaret att sköta Odin under den här tiden.
Och i sin tur så har vi haft ansvaret att ta hand om det praktiska när det gäller kommunikationen och att vara de som vi kallar för opererar,
styr,
piloten,
chauffören.
Det har varit en trokärnare på SAC Space som i alla dessa år har skött om satelliten.
Och det tror jag är en del av nyckeln också till varför vi har fått den att överleva så länge.
Det är samma personer som har varit inblandade från början på 90-talet tills nu.
Fortfarande opererar den.
Och det är ju skithäftigt.
Men också då intressant ju att under denna tiden så har...
bolag förändrats,
de har knoppats av och de har blivit nya bolag eller gått vidare.
Så liksom hur,
lite mer,
hur har det funkat att hålla ihop detta arbetet och liksom ta det vidare under alla dessa åren?
Jag tror att det är en Odin-familj.
Alla som har varit med i Odin från början oavsett var man har tagit vägen har varit så investerade själva,
varit intresserade av att vara med.
Men
Rymdstyrelsen då som
kontinuerligt genom den här tiden har finansierat det och också sett värdet i att behålla kontakten med nyckelkompetenserna för att kunna fortsätta att få Odin att hålla ihop sig.
Det har fungerat fantastiskt bra.
Hur stor är
Odin? Ja,
den är ungefär som en tvättmaskin i grunden.
Tyngre än en tvättmaskin dock.
Den väger ungefär 250 kg.
Det är kilo,
så en väldigt exklusiv tvättmaskin tror jag det får bli.
Men sen har den ju radioteleskopet.
Och teleskopet har en stor,
som en parabolantenn som sticker ut.
Så att den är ungefär två gånger en meter med antennen utfälld.
Och sen så har den solpaneler som den följer ut.
Och mellan solpanelerna så sitter det som solsegel som ska skydda den här parabolantennen från solljus.
För om solen strålar träffar...
teleskopet och värmer upp det.
När man värmer någonting så ändrar det ju form.
Och den är så känslig för att den ska ju titta med väldigt,
väldigt stor noggrannhet på olika punkter ute i rymden.
Som solen träffar den då blir den skev och då kommer även bilden eller signalen att bli skev.
Vi har ju pratat nu om att
Den skulle leva i två år.
Den har överlevt i 25 år.
Men den närmar sig också slutet.
Hur länge till är jorden uppe?
Ja,
det är väl en av de sorgliga sakerna men det känns också väldigt bra.
För det är ju så att saker i omloppsbanan kommer att förflytta sig i sin bana.
Vissa satelliter har egna små framdrivningssystem,
små raketer som gör att du alltid kan justera banan och hålla den statisk.
Det har inte Odin.
Odin har olika system för att peka den.
För den måste peka väldigt noggrant emot det den mäter.
Men den har inga små raketmotorer som gör att den kan flytta på sig.
Sen den skickades upp till ungefär 600 km höjd för 25 år sedan så har den sakta sakta fallit emot jorden.
Sakta sakta.
Men ju längre ner den kommer desto mer motstånd.
Luftmotstånd kan man säga.
Även om den är så långt ut så är det fortfarande så att...
Att du påverkas lite av atmosfären.
Vilket gör att du får luftmotstånd som gör att du tappar både lite fart och lite höjd.
Och nu börjar vi närma oss den kritiska nivån.
Vilket gör att det här kommer gå ganska fort.
Så inom ett år eller så så kommer vi att helt enkelt falla ner och brinna upp.
Och det som påverkar hur lång tid den här perioden är.
Det är...
ha med solens aktivitet också att göra.
För solvinden som finns ute i rymden,
den trycker hela tiden emot satelliten och bromsar den ytterligare.
Vad spännande.
Men betyder det att man har alltså ingen alls kontroll på när detta sker?
Ni vet inte,
men okej då hjälper vi den på traven eller så?
Nej,
utan det sker helt när det sker.
Det sker när det sker.
Vi kan inte göra någonting åt det.
Vi kan när
Göra beräkningar beroende på solens aktivitet för att räkna ut ungefär när det här kommer att ske.
Så när det väl sker då är det bara att hålla i sig och suga i sig det sista datat från satelliten innan den går i graven.
Och vad är det för bana den ligger i i sitt omlopp runt jorden?
Den ligger i en solsynkron bana vilket betyder att den i princip...
hela tiden är i gränslandet mellan att vara i dag och natt.
Man vill väldigt gärna placera en satellit där om man vill ha den solbelyst hela tiden.
Den har legat i en bana från 600 som sakta har fallit ner.
Och i en sån låg bana så blir det ju så att du skuggas utav jorden.
Genom att placera den i en solsynkronbana kan den ligga precis där i gränslandet och alltid se lite sol.
Den ligger inte helt i gränslandet så delar av året så får den korta eller lite längre eklipser.
Det vill säga att den hamnar i skugga och då använder den batterier.
Ju längre ner den kommer desto större blir skuggningen utav jorden.
Så under de här åren så har eklipsen blivit längre och längre och längre.
Vilket också är utmanande för batterierna.
De blir också äldre och äldre och äldre.
Så allt eftersom att satelliten har åldrats så har man fått under då eklipsperioden och när den går in i skugga så får man stänga av saker för att den helt enkelt ska överleva.
Tills den kommer ut i solen igen och man kan ladda batterierna och köra experimenten igen.
Men två saker då,
för den byggdes för att jobba i två år.
Och den har ändå,
så man får ju säga att batterierna har ju hållit sig ganska bra om de har hållit sig 23 år längre än de skulle.
Då kan man väl också fråga sig,
varför har den hållit så länge?
Alltså varför byggde man för att den skulle hålla så länge från början?
Och varför lägger man den i en bana?
Så att den ligger kvar så länge om den bara ska användas i två år?
När du bygger en satellit,
speciellt när du bygger en ganska avancerad satellit som det här är.
Det är många timmar och många kronor som går in i ett sådant projekt.
Så har du en missionstid på två år så är det klart att det är väldigt svårt att designa någonting för exakt två års tid.
Du vill ju ha marginal,
du vill ju verkligen ska uppnå de vetenskapliga mål som är hela syftet med det.
Så man spenderar väldigt mycket tid på att testa och bugga av och se till att den ska fungera.
Banan i sig,
den väljs ju dels utifrån vilken vetenskap du vill göra.
Vilket perspektiv du vill ha på det du ska.
att titta på och mäta på.
Man vill ju vara ganska nära atmosfären.
Och som sagt så vill man vara i en bana där du har solkraft för då kan du ha mer instrumentering och mer system igång samtidigt.
Men sen är det också så att om du skjuter upp en satellit som inte har framdrivningssystem då är du skyldig enligt...
egentligen man har med sig överenskommelse att placera en sån bana så att den själv kommer att trilla ur banan så att du inte lämnar den som skräp där uppe som är i vägen för andra satelliter eller farkoster eller människor som ska ut i ett senare tillfälle.
Vi vill inte ha en massa döda satelliter som skrotar och är i vägen.
Så det är en bana som är vald för att den ska själv dö.
Sen att den här barnen överlevde i...
25 år istället för i två år.
Det hade ju med vilken bana man kunde få med den här raketen.
Och vilken bana man ville ha ur det vetenskapliga perspektivet också.
Jag har ju sett en fantastisk film på uppskjutningen.
Det kommer en lastbil,
kör ut och riktar upp sig lite och skjuter iväg raketen.
Kan du beskriva själva uppskjutningen?
Vad är det vi ser?
Alltså hur gick uppskjutningen av Odin till?
Uppskjutningen var fantastisk.
Jag stod själv.
Alldeles för nära med svenska mått mätt men i och med att den sköts upp ifrån
Sibirien i Ryssland så var inte riktigt säkerhetsavstånden vad vi är vana vid.
Och det stämmer ju som du säger att den sköts upp med en
ICBM, en interkontinental ballistisk missil som då är gammalt överskott.
som man enligt då
Denna överenskommelse mellan
Sovjet och USA i nedrustningsöverenskommelsen har bestämt att man kunde konvertera för civilt bruk istället för att destruera dem på annat sätt.
Och det ser verkligen ut så att den ligger bak på en lastbil som du kör ut,
stjärnitar och så reser du upp den och lånsar.
Just i fallet när du skjuter upp en satellit med den så kör du ut på en platta och så ställer du den där i lugn och ro och så har du tid.
Och förbereda både raket och satellit innan den går iväg.
Så det är inte riktigt så momentant som det kanske ser ut på vissa filmer.
Men det är helt klart ett annorlunda sätt jämfört med vad vi är vana att se uppskjutningar med.
Samtidigt så tycker jag det är fantastiskt att man på det sättet kan använda befintligt överskott.
Och göra någonting vettigt och göra vetenskap av det.
Istället för att bara...
destruera?
För min stora fråga är så att nu vi är på SSE Space,
ni driver anläggningen S-Range håller ju på att förbereda för att vi nu ska kunna skicka upp satelliter i omloppsbanan.
Ni har ju en lång erfarenhet och tradition av att skicka upp saker som bara faller ner igen,
men att det här att få till omloppsbanan,
det är det vi väntar på.
Hur svårt kan det vara om man kan skicka upp en raket i omloppsbanan från en lastbil?
Ja,
jag håller med om att det kan se ut så.
Det kan te sig som att hur svårt kan det vara.
Även med ett sånt här system så är det ju såklart inte elementärt utan det är ett väldigt,
väldigt avancerat system som vi ser.
Det är också ett system som är gjort för ett annat syfte vilket gör att det bland annat är solitt bränsle.
Det är ett system som har en viss kapacitet.
Den har en väldigt...
specifik förmåga men den är inte så anpassningsbar till andra saker.
Så just för att skjuta upp en satellit i Odin storlek från
Sibirien till den banan som
Odin behövde så var den var den
Perfekt,
men i andra aspekter och från andra platser och med andra behov så är den väldigt begränsande och ibland också olämplig.
Det är väldigt många steg på den här raketmotorn som behöver trilla ner på vägen upp.
Så det finns både för- och nackdelar och användningsområdet är väldigt begränsat.
Okej,
ser ändå lätt ut.
Odin skickades alltså upp den 20 februari 2001 och skulle från början överleva i ungefär två år.
Och det säger ju något om ingenjörskonst att den faktiskt fortfarande är uppe och levererar data långt över sin planerade livslängd.
Ja,
alltså över 20 år extra i omloppsbana.
Det är imponerande.
Men i höst någon gång är det över och Odin får brinna upp i atmosfären efter lång och trogen tjänst.
Men alltså,
det coolaste med hela den uppskjutningen är väl ändå hur den gick till.
En lastbil kör ut i skogen,
reser raketen och skjuter iväg den.
Ja,
hur svårt kan det vara egentligen att skicka upp en raket i rymden?
En film på uppskjutningen hittar ni på vår hemsida,
harviåktimarsen.se.
Och den där rymdstrategin som Sandra nämnde,
den hittar ni också på hemsidan i avsnitt 54.
Och vad finns mer på vår hemsida?
Jo,
vår musik
Den är skriven av Armin Pendek.
Jag heter Susanna Lewenhaupt.
Jag heter Marcus Pettersson.
Har vi åkt till marsen görs på Beppo av Rundfunk Media i samarbete med Saab.
Hallå?
Programmet gjordes av
Rundfunk Media.