Man pratar ju ofta nu om vem som kommer först till månen.
Kina eller USA.
Men jag tror det blir en svensk.
Vem tror du?
Marcus eller Jessica?
Jag tror de åker tillsammans.
Rymden är ju lite temat här i podden som ni vet.
Liksom det som håller ihop allting.
Men inom det ämnet är det ju ganska så brett.
Ja,
rymden är ju stor va?
Och vi pratar om den ur ganska många olika perspektiv.
Det är forskning,
teknik,
försvar,
politik och kanske framförallt vad vi faktiskt använder rymden till här på jorden.
Ja,
för det handlar inte bara om rymdresor och astronauter utan rymden är en ganska central del av hur vårt samhälle fungerar idag.
Och som vi ständigt upprepar,
det händer väldigt mycket.
Och det är mycket just nu.
Fler aktörer,
fler uppskjutningar,
nya typer av samarbeten och kanske också nya ambitioner kring vad vi faktiskt vill göra i rymden framöver.
Ja,
så vilken roll ska Sverige spela i allt det här?
Jag heter Marcus Pettersson.
Jag heter Susanna Levenhaupt.
Och du lyssnar på
Har vi åkt till Mars än?
För ett par veckor sedan,
i mitten av mars 2026,
passerade SpaceX över
10 000 aktiva Starlink-satelliter i omloppsbanan.
Av de totalt runt 14-15 000 aktiva satelliterna.
De första Starlink-satelliterna skickades upp i maj 2019.
Bara några månader efter att vi släppte vårt första avsnitt för övrigt.
De hade en livslängd på 5-7 år.
Så det är alltså inte de första satelliterna som är aktiva nu.
Totalt har SpaceX skickat upp över 12 000 satelliter.
Som jämförelse kan vi då nämna att 2019,
när den första batchen skickades upp,
så fanns det totalt cirka 2
000 aktiva satelliter i områdesbanan.
Så han har stått för en rejäl ökning,
Elon.
Ja,
det kan man säga.
Det där är alltså resultatet av något som har byggts upp under en väldigt kort tid av ett bolag.
Och i stor utsträckning drivet av en person.
Och
SpaceX skickar ju inte bara satelliter till områdesbanan.
De skickar också astronauter till den internationella rymdstationen.
Och snart skickar de människor till månen och vidare till Mars.
Och sen kommer de ju på sikt säkert bygga baser runt om i solsystemet.
Exakt.
Och då blir ju nästa fråga ganska naturlig.
Hur ser det ut om eller när vi har...
tio sådana bolag runt om i världen.
Och kommer Sverige att vara med på något sätt?
Marcus Wandt är Head of Strategy and Technology på Saab.
Och han är astronaut och en av dem som åkt med Falcon 9 till rymden.
Perfekt person att prata rymdframtid med alltså.
Men vi börjar så här.
Marcus,
saknar du rymden?
Ja,
det gör jag.
Absolut.
Det var helt underbart att vara i rymden.
Det är underbart att vara på jorden också.
Så jag vill ju gärna kunna vara lite både här och där.
Men det händer att jag vaknar och har drömt att jag är tillbaka på ISS eller tillbaka uppe i rymden.
Och det är alltid en härlig känsla.
Ja,
det förstår jag.
Vi kommer återkomma till din rymdresa snart.
Men vi ska prata om lite olika grejer här.
Om rymden i stort.
Rymdindustri,
framsteg,
framgångar Sverige,
världen,
Saab
Lite olika
Du flög till rymden,
du åkte med ett Bolagsvetaraktion,
du flög med en SpaceX-raket
SpaceX äger ju idag marknaden
De skickar upp hela tiden
Hur tror du Vad tror du om framtiden när vi liksom har 10 SpaceX och
20 Axiom
Hur tror du att vi kommer dit Och hur tror du att rymd
världen,
rymden kommer att se ut?
Jag tror att vi kommer komma till att det finns många fler aktörer som skjuter upp men jag tror också att
Europa till exempel kommer ta en större del av operationen än vad vi har gjort tidigare och där man också då kommer se att det finns flera providers eller flera kanske företag eller statliga entiteter som
Som ser till att man kan sända upp till rymden både logistiskt och även människor i dels nära jorden men också vidare mot framtida molnbaser och så småningom mot
Mars också.
Om vi tittar på hur det ser ut idag,
hur långt efter ligger vi SpaceX?
Med vi menar du?
Vi kan ju säga så,
hur långt efter ligger alla?
Jag tycker ändå att alla är rätt intressanta.
Det finns en del företag,
just uppskjutningsförmåga om vi pratar om det här först.
För SpaceX gör ju många olika saker.
Men om man kollar på just uppskjutningsförmåga så finns det ett par bolag som har
Också egentligen jobbat väldigt innovativt.
De har börjat smått och sen skalat,
men de har siktat på ett lite annat segment.
Det är inte lika stora raketer och det är en annan segment av marknaden där man verkligen har lyckats bra också.
Men det är inte jättemånga.
Det krävs ganska mycket för att nå den första förmågan.
Och det krävs att det finns många runt omkring som investerar och vågar ta den risken eftersom att långt ifrån alla lyckas.
Och det kapitalflödet eller den tillgången till riskkapital är mycket mindre i Europa.
Eller i alla fall så placeras den inte lika riskvilligt.
Och det gör att Europa ligger långt efter skulle jag påstå när det gäller bredden av uppstartade företag som går emot det här.
Vad anser du då?
Vad behöver Europa göra för att komma i fatt?
För det första vill jag säga att jag tycker att Europa rör sig i rätt riktning så att man har insikten i vad man behöver göra.
Men jag tror ändå att någonting vi måste göra är att fråga oss själva de aktiviteter vi gör och de aktiviteter vi lägger pengar på.
Är det verkligen de som bygger värde och i den riktningen vi vill?
Eller gör vi dem för att det är de vi kan göra eller de som känns naturligt just nu att göra?
Det tror jag är det första man ska fråga sig.
att man verkligen
Man investerar där det skapar framsteg och inte bara där det går eller där det finns.
När man har gjort det här så att man ser till att man investerar där det skapar framsteg då ska man,
tycker jag,
analysera riskerna i det och vara villig att sikta på mål som ligger så pass långt fram att de upplevs riskfyllda och osäkra.
Säkra om man når målet men ha en plan som gör att man säkrar världen längs vägen.
Och det finns ofta sådana i den här typen av verksamheter där man kan bygga upp en industri.
Säg att man siktar emot ett mål inom säkerhet till exempel och säkerhet eller försvar och så bygger man och investerar mot det.
Och så ser man till att säkra akademiska kunskaper och industriella förmågor och geopolitiskt tyngd längs vägen.
Då även fast man inte når helt fram till det målet man har tänkt sig från början så har man skapat en mängd andra värden som kanske bara i sig motiverar investeringen.
Och också troligen skapar flera spår som man kan gå vidare i sen.
Om man har det tänket så tror jag inte att det kommer vara lika svårt för oss att fatta beslutet att börja gå.
För det är ofta det som tycker jag är problemet för oss.
Vi analyserar och analyserar och analyserar och vill vara helt säkra på att vi går i rätt riktning före vi börjar gå.
Även fast vi troligen innerst inne vet att...
Att det kommer inte vara helt riktning.
För det är så pass långa satsningar så att ingenting skulle ändras längs vägen och göra att sanningen ser annorlunda ut.
Det är osannolikt.
För mig är det viktigaste att börja gå i någon riktning.
En riktning man tror på.
Sen kommer man vara tvungen att ändra riktningen längs vägen.
Och nu pratar vi lite generellt Europa.
Så var enligt dig passar Sverige in i detta?
Vad är det
Sverige ska göra?
Egentligen allt jag har sagt nu om Europa är fullt applicerbart på Sverige också.
Det som är till Sveriges fördel skulle jag säga är att vi har verkligen,
dels har vi kulturen skulle jag påstå,
att klara att göra sånt här och våga göra det tillsammans.
Vi brukar prata om en trippelhelix där vi har industri,
akademi och myndigheter tillsammans och att man har ett gemensamt mål och en tajt koppling däremellan som gör att man på ett pragmatiskt sätt kan röra sig framåt med ganska små medel,
jämförelsevis små medel.
Och det är någonting vi verkligen ska nyttja för alla de här sakerna som man behöver göra i Europa behöver man också göra i Sverige.
implementera,
vi har gjort det många gånger också i många andra program,
implementera det här och verkligen göra verklighet av det.
Sen tycker jag då att vi som en del av Europa och i
EU och i ESA,
European Space Agency så kan vi sen försöka,
och det här kanske är svårt men jag tycker verkligen vi ska göra det,
försöka exportera den kulturen till andra länder och färga av oss på dem och vara föregångs liksom föregångsmän i det här och verkligen se till att
visa att man kan göra på ett annat sätt.
Och på det sättet då skapa ett starkare Europa.
Vilket förstås är bra för oss också.
Och du säger att vi är jättebra på detta.
Använder vi detta tänket i ny vad gäller rymd?
Jag säger att vi har möjligheten att göra detta och vi har gjort det förut.
Jag säger inte att vi alltid är jättebra på det.
För vi fastnar ofta.
Och det beror också på,
saker och ting går lite i vågor.
I olika sektorer,
om man tar och tittar på till exempel civila delen.
Den militära delen och sen har vi totalförsvarssektorn som spänner över båda.
Om man tittar på dem över tid så skulle jag säga att rymden är rätt intressant för att det har varit mest en civila nylägenhet och forskning och utveckling.
Och det är det fortfarande.
Men det har fått en så stor strategisk och säkerhetspolitisk vikt ur ett infrastruktursperspektiv och förmågeperspektiv som gör att...
Det mesta rymd som man stöter på nu är ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv.
Om man backar i tio år så såg inte Europa och omvärlden ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv ut som just nu.
Nu är det ganska dynamiskt och det händer väldigt mycket och det finns krig i Europa och det finns krig i Mellanöstern och det är spänningar i
Pacific Ocean.
Det finns väldigt mycket runt om i världen som händer på en gång här nu.
där rymde.
Men infrastrukturen har en betydelse och därför har det skett ett skifte över till hur prioriteringen ligger,
vad som kommer först.
I den säkerhetspolitiska kontexten så har vi kommit från en tid där det har funnits väldigt lite medel men mycket tid.
Nu är vi i en situation där det finns ingen tid men mer medel allokerade till den riktningen.
Och våra processer och våra way of working och våra sätt att tänka och fatta beslut och våra organisatoriska roller.
har inte hängt med för att stötta det tempot som har kommit upp.
Och den här insikten finns också,
skulle jag säga.
Men omställningen från insikt till att verkligen göra som man säger och vill göra,
den tar tid.
Och den tar ibland frustrerande mycket tid.
Så det är något vi jobbar på.
Och när du säger att det är något vi jobbar på?
Ja,
man måste ju se till sig själv.
För någonstans är det så här,
det är lätt att stå och peka på andra och säga ni borde vara snabbare,
ni borde göra så här.
Men ibland är det bra att dra ner gardinen och fundera,
titta på sig själv först och fundera på vad behöver jag fixa hos mig eller hos oss eller hos industrin eller hos myndigheterna eller hos akademin för att nå det här tempot och för att fortsätta vara en bra samarbetspartner i vår triple helix.
Och med vi menar jag egentligen den som tänker tanken vi borde se på sig själv och sen fixar man sig själv då kommer det vara mycket lättare att gå och prata med.
sina samarbetspartners och se till att det blir effektivt också.
Och nu så har du ju en unik och bra möjlighet och du sitter i en ganska bra situation för du har varit i rymden,
du är astronaut,
du känner till ämnet någorlunda väl och du sitter ju på Saab och ansvarar just för denna fråga bland annat.
Så vad är det då du gör för att ta Sverige vidare inom rymden?
Ja precis,
jag ansvarar ju för strategi och teknologi på Saab generellt.
Och rymden är ju en av de militära domänerna.
Och Saab har ju den nästintill unika förmågan att kunna alla domäner.
Det är land och det är sjö och det är luft och så är det cyber och så är det rymd.
Och det jag gör egentligen är att dels se till att vi har en förmåga inom rymd och har en strategi för det.
Och vad vi vill bygga upp och sätta det i både en svensk,
europeisk och global kontext.
Och sen...
Titta på vad andra kan tillföra i ett sammanhang där vi på Saab använder våra unika kompetenser eller det som vi kan bidra med som inte andra med enkelhet kan bidra med.
Och sen titta på vad andra har och försöker sy ihop ett ekosystem i
Sverige, Norden,
Europa som tillsammans skapar de här förmågorna,
som skapar en robusthet och en motståndskraft i samhället så att man aldrig
Helst då,
om vi tar det ur ett säkerhetsperspektiv,
helst aldrig flytta sig från fred via skymningsläge in i krig.
Utan om det går till skymningsläge så vill vi då bygga system som gör så att samhället blir så sekt att det helt enkelt inte går in i krigsfasen överhuvudtaget.
Och sen givetvis hamnar vi i krig så måste man ha förmågan som krävs där.
Men fokus är att skapa en robusthet i de infrastrukturer som vi har.
Och när vi då pratar om rymden och Saab,
om man bortser från vad ni behöver.
Hur arbetar ni för att samhället eller Sverige eller Europa eller världen i stort att utvecklingen för rymden ska gå framåt?
Saab finns ju i ett sammanhang och mår ju bra av om det här sammanhanget kompletterar Saab där det behövs.
Och vi mår väldigt bra av att ha ett...
Ett väl fungerande industrilandskap och ekosystem och ett gott samarbete givetvis med myndigheter och med akademi.
I det här industrilandskapet och ekosystemet så är det viktigt för oss dels att det kommer upp och finns många startups som vågar testa nya saker på ett nytt sätt.
Och inte medveten i stort sett om hur svårt vissa grejer kan vara vilket är strålande att inte veta för då ger man sig av i den riktningen.
Och hitta kanske ett nytt sätt som visar att det inte var riktigt så svårt som...
man trodde,
eller som det var förra gången man försökte med samma sak.
Och sen då vill ju vi då att det här ska fungera och vara igång och därför så engagerar vi oss i olika bolag och försöker vara en bra partner till det genom att stötta och hjälpa till både ekonomiskt och med kunskap utan
att för den saken skulle sluka den här miljön för då blir det ju inte en del av ekosystemet på det här sättet vilket egentligen är någonting vi vill ha.
Vi vill ha den dynamiken.
Det tror vi kommer att hjälpa hela vårt samhälle framåt,
vilket vi är en del av och därmed hjälper oss också framåt.
Om man är i en grupp och omger sig med duktiga gruppdeltagare som drar iväg i olika riktningar så finns det inget bättre sätt att snabbt komma framåt än att vara en del av en sån grupp.
Ensam är inte stark.
I förlängningen,
när detta blir bra,
vad vill du se av svenskrymd?
Jag vill se att Sverige kompletterar det som byggs där ute med de...
unika förmågor som vi har.
Vi har faktiskt en hel del unika både tillämpningsförmågor och know-how när det gäller att bygga tajta system som funkar i svåra miljöer och som är pragmatiskt framtagna för att opereras med enkel
och liten logistik och långsiktigt hållbara.
Och det finns massa komponenter i det här som faktiskt är ganska unika som jag tror som vi lätt ser förbi.
Det som är lätthänt är att titta.
Titta på vad andra gör och så vill man göra samma sak för att det verkar framgångsrikt.
Det kan ju vara ett sätt.
Men man kan också ta och titta på vad andra gör och sen fundera på om jag sätter det i mitt sammanhang,
i min kontext och tillför det som jag unikt kan.
Vad blir det då?
Och där sker ofta innovation tycker jag.
När olika världar möter varandra.
Och där har vi en mängd möjligheter i Sverige.
Och där skulle jag vilja se.
Och spolar man fram tiden lite om man tittar nu på Nasas senaste omvridning här med en kraft.
en viktig inriktning mot att verkligen bygga en månbas,
komma dit och etablera och ha en fungerande logistikkedja dit och verkligen skapa en permanent närvaro där för att sedan fortsätta och titta ännu längre ut.
Där vill jag också se att Sverige är med,
att vi har,
dels ser till att få med förmågor och teknologier och på det sättet har en närvaroförståelse för det här.
Jag brukar ofta,
när jag tänker på,
ska man eller ska man inte göra någonting så...
spolar jag ofta framtiden långt,
väldigt långt.
Alltså i flera hundra år ibland.
Och tänker att hur tror jag att det ser ut där framme?
I det här fallet kan man ju fråga sig då.
Okej,
hur ser det ut om 500 år?
Är vi på månen?
Är vi på mars?
Ja,
det tror jag verkligen att vi är.
Och om vi...
Okej,
500 år tror jag att det är så.
Tror jag att det är så om
200 år?
Ja,
det tror jag också.
Tror jag att det är så om 100 år?
Ja,
det tror jag fortfarande att det är.
Tror jag att det är så om 50 år?
Ja,
då tror jag att det börjar bli ett val.
Det andra kommer att ske.
Men om då börjar det bli
50 år,
då är det ett val.
Då måste vi börja satsa på det.
Vad är de tekniska problemen?
Vad är hindren för att nå dit?
Är det bara att välja eller inte?
Kommer inte månaden att bygga där?
Det tror jag mer eller mindre är att välja eller inte.
Även fast det finns en del utmaningar att lösa när det gäller att ha en kontinuerlig transportlogistikkedja dit.
Men ändå lösbart.
Och jag tror att det kommer ske om
30 år,
20 år,
10 år.
Och sen spårar jag tillbaka så och så ser man vad är problemen som behöver lösas och när ska vi fatta beslutet om att gå i den här riktningen.
Om man tittar på NASA nu till exempel som precis har bestämt sig för att satsa stenhårt på att bygga en molnbas och kommer påbörja,
nu förhoppningsvis har vi en uppskjutning med rundning runt molnen imorgon.
Nu vet jag inte när den här sänds.
Jo,
den releaseas nu.
Idag imorgon.
Idag imorgon,
precis.
Och när man har rundat så kommer man nästa år skjuta upp för att i omlossbana kring jorden med de här farkosterna genomföra dockning med en eller två molnlandare beroende på om de företagen som engagerade hinner färdigt eller inte.
Men minst en.
Och året därefter så är det dags för landning och inte bara en utan två gånger.
Tanken är att öka det där tempot rätt högt och få dit ganska många ton med rymdbasmaterial för att bygga upp.
Och kommunikationsnätverk och navigationssystem och energiförsörjning och allt som krävs för att vara där över lång tid.
Och det där är förmågor som Sverige definitivt kan bidra till.
Om vi då spolar fram tiden igen,
hundra år.
Och säger att ja,
det finns en månbas,
det finns en rymdinfrastruktur,
vi kanske till och med är på mars och vi har tagit oss vidare längre ut.
Och då ska man ju fråga sig,
är
Europa en del av det där eller inte?
Om man kommer till svaret ja,
att vi är en del av det där,
då måste man fråga sig,
är Sverige en del av det i en europeisk kontext?
Om vi tycker att vi är en del av människans expansion ut i solsystemet,
då måste vi ju agera så.
Då tycker vi att vi ska vara rädda och då måste man göra någonting.
Vi kan inte bara sitta och tro att det sker av sig självt.
Om man tittar på samarbeten inom Europa till exempel,
eller globalt för den delen,
eller inom våra militära allianser.
Om man ska vara en bra allierad eller en bra samarbetspartner,
då kan man inte bara komma och sätta sig vid ett bord och säga jag vill vara med.
Utan man måste sätta sig vid bordet och säga jag vill vara med och jag kan bidra med det här.
Annars blir det en asymmetri som inte är sund,
det blir inget.
partnerskap eller samarbete om man bidrar inte in i.
Därför måste vi tänka så också.
Vi kan inte bara vara med utan att komma med någonting.
Och det gäller ju även framtida rymdsamarbeten förstås.
Och vad tror du vi har bäst chans att bidra?
Vad är vår usp?
Vad är det vi tar med oss till bordet?
Jag tror vi har bäst chans att bidra där det är ganska komplexa teknologier.
Det är vi rätt bra på.
Och när man tillämpar dem och gör dem äh
enkelt använda eller enkelt implementerade eller integrerade i ett större system av system.
Det är någonting vi har varit ganska bra på tycker jag även fast vi inte alltid har kallat det så.
Och även göra det ur ett pragmatiskt sätt där det krävs lite resurser för att både anskaffa men också drifta och ha de systemen igång.
Där tycker jag att vi sticker ut.
Om man tittar på de stora komplexa systemen som stridsflygplan eller...
eller större militära system som vi har byggt rätt mycket av i Sverige.
Det är komplexa tekniska system som ska till för att få en rymdbas att fungera.
Och sen är det också så om du är på en rymdbas och ska ha ett antal,
vilket är planerat,
ett antal drönare som hoppar runt på månen då och kanske flyger runt på mars mer.
Ingen atmosfär på månen,
det blir svårt att flyga.
Om man ska ha alla de här systemen uppe och kör så krävs interoperabilitet.
I alla fall för att vara effektiv så är det bra om man kan koppla ihop de systemen så de är ganska medvetna om varandra och kan dels ta hand om sig själva i större utsträckning men också förse människan som är där och opererar med den information som krävs för att fatta vettiga beslut i rätt tid.
Det är ändå en ganska utsatt miljö där uppe på månen skulle jag gissa.
Jag åker gärna dit och tittar.
Det är någonting vi också är bra på att skapa.
Skapa interoperabilitet och systemintegration.
Sverige har ju byggt förmågor inom en väldigt bred teknologiportfölj egentligen.
Och varit bra på att se till att de jobbar tillsammans.
Det har varit väldigt naturligt för oss att göra så.
Det märker man lite när man kliver utanför Sverige att det inte alltid är självklart.
Och det är också någonting som vi definitivt kan bidra med på en månbas.
Nu när vi är inne på månbaser och sådär.
Vilka kommer först?
Vilka bygger den första basen på månen?
För två år sedan hade jag sagt
Kina.
För ett år sedan hade jag kanske sagt det också.
Och nu ser det ju ut som
USA tillsammans med alla som vill verkar det som.
För att USA har ju liksom bjudit in då till...
Väldigt många länder i stor del av världen att vara med.
Alla utom Kina?
Egentligen alla utom Kina kanske.
Jag vet faktiskt inte vilka man har hört av sig till och inte.
Men om NASA håller linjen här så tror jag att USA har god chans att vara först.
Men det blir ett tajt lopp.
Du sitter inte bara här i koncernledningen på Saab?
Du är ju också astronaut.
Tror du,
eller vet du,
kanske du inte får säga om du vet,
men tror du att du kommer få använda den titeln igen?
Alltså kommer du få lov att åka till din saknade rymd igen?
Jag vet inte.
Alltså det vet man inte förrän det händer,
skulle jag vilja säga,
för det är så mycket som kan ske längs vägen.
Jag har ju
20 år kvar till pension som astronaut och tillhör kåren fortfarande,
så att det är väl...
Jag vet inte.
Kanske.
Kanske inte.
Jag hoppas på att åka igen men sen är det ju också så att jag vet att det där är osannolikt.
Men det känns mer sannolikt att åka igen än det var att överhuvudtaget komma i närheten av att åka.
Och vad tror du om de här framtida?
Vi bygger en bas.
Vilka är det som kommer ta dit dig?
Kommer det vara
ESA? Kommer det vara NASA?
Kommer det vara SpaceX?
Kommer det vara Axiom?
Alltså hur kommer den framtida infrastrukturen i rymden se ut tror du?
Om jag skulle åka till...
Om jag skulle få möjlighet att åka till månaden,
då tror jag att det kommer ske med antingen
SpaceX eller Blue Origin-skepp,
gissningsvis.
Nu är det ju Orion och Space Lounge System.
Och Orion,
ska jag bara säga,
den åker ju dit med hjälp av en europeisk modul,
European Support Module,
som har framdriftssystemet för att både ta sig dit och förstås styra kapseln.
Så där hade man inte kommit dit utan det europeiska systemet.
Nu tror jag man kommer använda den i ett antal Artemis-uppskjutningar och sen kommer man utveckla något annat.
Och det skulle inte förvåna mig,
eller det är ju,
NASA är ju rätt tydliga med att de vill att det ska vara kommersiella krafter som tar fram de här systemen framöver.
Vilket ju också gör att det blir lite som ett hopkok alltihopa när vi bygger den här basen.
Varför ska vi ha en bas på molnen?
Det finns en mängd anledningar men när du är inne på att det är ett stort ihopkok så är det egentligen ett stort samarbete mellan väldigt många olika länder.
Om man tittar på
ISS till exempel så är det ett samarbete som startar mellan 15 olika länder och som har varit väldigt lyckat där man då i rymden har haft någonting som faktiskt har bryggat mellan nationer.
på jorden inte är överens överhuvudtaget.
Och kraften i det där,
det tror jag inte man ska underskatta.
Så det är faktiskt en av de sakerna,
det är egentligen den största nackdelen tycker jag då med att gå över ifrån ett statligt samarbete mellan länder till rent kommersiella stationer i nära jorden.
Och det finns en massa positiva saker man går över till kommersiell drift tycker jag.
Men nackdelen...
Det är nog ändå att det här är ett internationellt samarbete som har fungerat över lång tid och håller ihop nationer även genom krig och konflikt.
Och någonstans,
och det här kan tyckas poetiskt kanske,
men någonstans så tycker jag ändå att det är inte helt orimligt att det inte är på jorden.
För när vi har lämnat jorden då är vi liksom människor från jorden.
På jorden så är vi fortfarande...
människor ifrån något land eller ifrån någon.
Så man har liksom en identitet knutet till något lokalt som man tar med sig när man lämnar det här lokala.
När vi lämnar jorden,
då har vi liksom identiteten jorden med oss.
Och det kan jag säga från,
uppe på ISS var vi ju elva personer med nio olika medborgarskap som representerade sju olika länder.
Och det var ju konflikter,
det var ju kriget i Europa var ju igång.
Jag frågade mig själv flera gånger där uppe,
är det bara ren professionalism eller litar vi på riktigt på varann?
Är det här genuint människa till människa?
Och känslan som
Sön kom fram till flera gånger och vi pratade om det här också,
oftast två och två,
inte hela gruppen på en gång kanske.
Känslan var verkligen att vi är elva människor ifrån jorden.
trots att man är...
Jag känner mig otroligt stolt över sitt land och vad man representerar och så där uppe.
Och det gjorde alla,
så alla är från sina länder.
Men viljan att utforska och nyfikenheten och känslan av att vi är människor här ute som flyttar gränsen för mänskligheten.
Det blev starkare än allt annat.
Och därför så känner jag att...
Att ha en rymdstation eller att ha en bas på månen när man flyttar,
det tror jag är ett bra sätt att få oss samman.
När det gäller bas på månen,
då bygger det kanske på att vi kommer dit ungefär samtidigt.
Så att vi bygger det tillsammans.
För jag tror det kommer vara så att åker man dit och någon sätter dit ett kraftverk som skapar energi så det räcker och någon sätter dit ett kommunikationstjänst och någon sätter dit.
Så tror jag och hoppas att vi kommer börja samarbeta kring de här.
systemen för att det är inte så lätt att få dit de här systemen och då kanske det binder samman oss.
Om vi inte kommer dit ungefär samtidigt utan något land kommer dit innan eller något annat land kommer dit först och är där i värsta fall en hel generation utan att någon kommer dit.
Då kommer ju alla som har födts på jorden i nästkommande generation kommer ha födts med vetskapen och då få i sin utbildning att det är
det här landet som är på månen.
Och då tror jag att perceptionen kommer bli,
oavsett vad man skriver och säger,
så kommer perceptionen då bli att månen är lite mer det landets.
Och det tror jag inte är så bra för vår framtid.
Vad behöver beslutsfattare i Sverige göra för att vi ska kunna ta nästa steg?
Jag tror bara insikt,
om det nu är så,
vilket man förstås kanske ganska enkelt kan verifiera att det är så.
Då ska man först fundera på om vi vill få till den typen av innovation också.
Om man vill få till det,
då ska man fundera på vad som krävs för att få till det.
Om man sedan vet vad som krävs för att få till det,
eller tror sig veta i alla fall,
då kan man välja att göra det eller inte.
Om man inte gör de åtgärderna,
då har man bestämt sig för att man inte vill att vi ska ha den möjligheten till innovation.
Det är också viktigt,
tycker jag.
För ibland säger folk,
ja men jag vill,
men...
Men vi gör det inte.
Jag vill,
men då måste vi göra det här.
Ja,
men om du vet vad som behöver göras och du väljer att inte göra det,
då betyder det att du inte vill göra det i relation till andra saker.
Bara så man fattar att ett icke-beslut är också ett beslut.
Det man ska veta är att det finns så mycket möjligheter.
Det handlar bara om att fånga dem.
Och en del av de här möjligheterna kräver också att man gör saker tillsammans.
Och när man ska göra något tillsammans,
då måste man ge för att få.
Vi får liksom inte...
Vi får inte glömma att man måste våga blotta sig lite och ge lite för att få till ett bra samarbete.
Och det här tror jag är viktigt att ha med sig.
Och sen är det också,
ibland så märker jag att vi bromsar in när saker och ting börjar bli lite läskigt.
Eller lite så här,
känns inte helt tryggt.
Och ibland är ju det bra att dra ett varv till.
Men ibland så är det lite irrationellt.
För att det som,
om man zoomar ut lite.
Det uppenbart mest hotfulla är att stå still.
Ändå är det lite jobbigt att ta det där nästa steget.
Även fast man tror på riktningen.
Eftersom saker och ting funkar bra och jag känner mig trygg idag så vill jag inte ändra på någonting.
Då att ta det här steget innebär en förändring vilket då upplevs som en risk.
Men tittar man lite från sidan så är risken på väg att byggas runt oss och kring oss.
Och då måste man ta steget för att minska risken.
Där tycker jag att vi fastnar ibland,
bara för att det känns läskigt,
även fast det inte är det.
Och när du pratar om detta så kan det ju appliceras väldigt generellt.
Men menar du nationellt eller menar du internationellt eller europeiskt?
Jag menar att det är väldigt generellt.
Och jag tror att vi har en kultur som skiljer sig lite därifrån.
Om man jämför Europa och USA till exempel så upplever jag att det finns en...
större riskaptit i
USA.
Vilket innebär att en del verkligen lyckas.
Det innebär också att andra faller tungt då.
Och det där är...
Om man på något sätt kan blanda det där lite.
Det var en ganska intressant observation och tanke som nämndes under rymdstyrelsens rymddag och den nämndes av Gabriel på
Astronomisk ungdom.
Och det är att de mer...
kapitalkrävande innovationerna inte riktigt händer i Sverige.
Vi är bra på mindre kapitalkrävande innovationer och det trodde han beror på och jag tycker det låter väldigt klokt trodde han beror på att det finns ett bra socialt skyddsnät och risken är inte så hög att ge sig iväg och
innovera småskalet.
Och det är ju väldigt,
väldigt bra och vi har liksom ett utbildningssystem som gör att du får utbildning och du kan komma till till tillräckligt mycket kunskap kanske för att ge dig iväg i någon
entreprenörsriktning och innovera.
Vi är inte lika bra kanske på de stora,
dyra innovationerna som är väldigt kapitalkrävande.
Och det kanske ligger någonting i det han sa där.
Jag har inte verifierat,
men jag tyckte de tankarna var väldigt intressanta.
Och om det är så,
och om vi har ambitionen att få till innovationer även på mer kapitalhungriga marknader eller områden.
Då ska vi nog fundera på vilka som ska förse med det här kapitalet.
Om vi ska skapa en bättre förutsättning för riskkapitalister att våga investera eller dra igång saker och ting.
Eller om vi ska se till att vi får ett större statligt tidigt investeringsklimat.
Eller hur vi nu ska få till det där.
Men jag tycker det var intressant att fundera över.
Alltså en sak som är cool med rymden just nu är att det händer så mycket på så många olika nivåer samtidigt.
Från det väldigt konkreta med satelliter och tjänster som vi använder varje dag till de riktigt stora visionerna om att ta oss vidare ut i solsystemet.
Ja,
och just den där kombinationen är ju häftig.
För det är lätt att tänka att det där är två olika världar,
men i praktiken hänger de ju väldigt tätt ihop.
Tekniken vi utvecklar här och nu är det som möjliggör det som kommer sen.
Precis.
Och det känns ju ändå som att detta är något som vi bara har börjat att prata om.
Trots att vi har hållit på med den här serien i sju år.
Men det går snabbt.
Och det kommer hända mycket de närmaste åren.
Så det är bara att fortsätta följa rymden och allt som händer i och kring den.
Det är viktigare nu än någonsin.
Vill du vara med?
Hör av dig till oss.
Kontaktuppgifter hittar ni på vår hemsida harviåkttillmarsen.se.
Ja,
där kan ni också köpa vår bok eller vår keps eller lyssna på alla våra tidigare avsnitt.
Till exempel så följde vi ju faktiskt Marcus Svants hela resa.
Från det att han blev uttagen till astronaut till att han reste till rymden och kom tillbaka.
På vår hemsida hittar ni också vår musik.
Den är skriven av Armin Pendek.
Jag heter Susanna Levenhaupt.
Jag heter Marcus Pettersson.
Har vi åkt till Mars än? görs på Beppo av Rundfunk media i samarbete med Saab.
Hallå?
Programmet gjordes av
Rundfunk Media.